Sociální pedagogika | Social Education 146

ročník 7, číslo 2, s. 146–147, listopad 2019

ISSN 1805-8825

Loudatio

K sedmdesátinám doc. PhDr. Miloslava Jůzla, Ph.D.

Stanislav Střelec

Významné výročí zastihuje doc. Jůzla, jednoho z našich předních odborníků v penologii

a penitenciaristice (tj. ve vězeňství a resocializačních procesech), v plné pracovní aktivitě. Jeho životní

dráha je dokladem odborného vývoje a profesního zrání, které nesou podobné znaky také u dalších

akademiků, kteří spojili svůj život s některým z humanitních oborů, zejména pak se sociální

pedagogikou a sociální péčí.

Miloslav Jůzl se narodil 18. 11. 1949 ve Zlíně. Zde také absolvoval základní a střední školu, tehdy elitní

Střední průmyslovou školu strojnickou (1965–1969). Po absolvování školy někdy dochází k odklonu

od vystudovaného oboru. Bylo tomu také v případě mladého Miloslava Jůzla. Zjistil, že inklinuje víc

k lidem a jejich osudům než ke strojům. Zamířil na Filozofickou fakultu Univerzity Jana Evangelisty

Purkyně (současné Masarykovy univerzity) v Brně. Zde také úspěšně absolvoval studium pedagogiky

a ruštiny. V oboru pedagogika následně vykonal rigorózní zkoušku a získal titul PhDr. Po základní

vojenské službě začal pracovat jako učitel pedagogiky na Střední odborné škole Sboru nápravné

výchovy v Brně a tato skutečnost významně předznamenala jeho další profesní osud. Potřeba

prohloubit a rozšířit vzdělání v problematice nápravné výchovy jej přivedla k dálkovému studiu

speciální pedagogiky – etopedie a psychopedie na Pedagogické fakultě Univerzity Karlovy v Praze

(1991–1995). V tomto období se také detailněji seznámil s praktickou stránkou nápravné výchovy,

a to jako speciální pedagog ve Vazební věznici v Brně.

Vyzbrojen teorií a praktickými zkušenostmi byl v roce 1995 povolán do Institutu vzdělávání Vězeňské

služby ČR. Nejprve jako zástupce ředitele a posléze jako ředitel s úkolem transformovat a rozvíjet

tuto oblast školství. Třicet let jeho práce v rezortu bylo završeno funkcí vrchního ředitele Generálního

ředitelství Vězeňské služby ČR v Praze (2006–2008). Jak sám lakonicky dodává: „… zbyla po mně jen

koncepce celoživotního vzdělávání vězeňské služby, která funguje v ČR dodnes“.

Obohacen řídícími i pedagogickými zkušenostmi, včetně doktorandského studia oboru Pedagogika na

Pedagogické fakultě MU v Brně (2002–2005), přijal po odchodu z řídících rezortních funkcí nabídku

Institutu mezioborových studií v Brně k vysokoškolské výuce se zaměřením na témata sociální

a speciální pedagogiky v předmětech resocializační pedagogika, penologie, penitenciární péče,

probace, mediace a etika v pomáhajících profesích. V roce 2012 se habilitoval a stal se vedoucím

katedry. V současné době působí jako docent Katedry sociální pedagogiky Univerzity Jana Amose

Komenského v Praze, nadále spolupracuje s Akademií vězeňské služby ČR a je členem poradního

sboru ministra spravedlnosti. Na univerzitě plní vedle svých běžných akademických povinností také

další úkoly. Je členem vědecké rady, členem oborové rady a školitelem doktorandů. Jako člen komisí

pro závěrečné zkoušky doktorandského studia, habilitačních komisí a dalších expertních týmů

spolupracuje s celou řadou univerzitních pracovišť v ČR, na Slovensku a v Polsku. Tyto pracovní

kontakty udržuje především s Karlovou univerzitou v Praze, Masarykovou univerzitou v Brně,

Technickou univerzitou v Liberci, Katolickou univerzitou v Ružomberku, Univerzitou Mateje Bela

v Banské Bystrici, Univerzitou Konštantína Filozofa v Nitře a Univerzitou Adama Mickiewicze v polské

Poznani.

Z autorské tvorby doc. Jůzla připomínáme alespoň několik publikací z posledních let, které nacházejí

uplatnění nejen v teorii, ale také v praxi nápravné výchovy. Patří k nim zejména: Sociálně

pedagogická role církve v penitenciární praxi (vyšlo v roce 2011); Epistemologická východiska

v penitenciární vědě (2017); Aktuální dilemata českého, slovenského a polského vězeňství (2017);

K tradicím české sociální pedagogiky (2017); Penitenciaristika jako věda žalářní (2017).

Můžeme například dodat, že poslednímu ze zmíněných titulů se dostalo mimořádné pozornosti

147

Střelec / K sedmdesátinám doc. PhDr. Miloslava Jůzla, Ph.D.

ze strany zainteresovaných odborníků, a to nejen pro encyklopedické pojetí a úctyhodný rozsah

(384 strany), ale především z dalších důvodů typických také pro ostatní texty doc. Jůzla. Z recenze

vybíráme alespoň několik hodnotících soudů: „Publikace je ojedinělým a svým způsobem převratným

dílem… Autor vyniká neobyčejnou schopností provázat historické, filozofické a etické principy…

v takto uceleném textu… Se svým pověstným laskavým nadhledem představuje opomíjené

a marginalizované vědy jako nedílnou součást života společnosti atd.“

Jak je vidět i ze stručného nástinu, docent Jůzl se vytrvale věnuje tolik potřebným tématům v jejich

širších sociálně pedagogických souvislostech. Za relativně krátkou dobu svého akademického

působení dosáhl nepřehlédnutelných výsledků. Jako uznávaný odborník je zván na tuzemské

i zahraniční konference. Velké životní uspokojení nachází v učitelském působení. Je považován

za erudovaného, obětavého, upřímného a angažovaného vysokoškolského pedagoga oblíbeného jak

studenty, tak kolegy. Do dalších let přejeme panu docentu Jůzlovi pevné zdraví, životní spokojenost

a úspěšné pokračování v akademické práci.

Stanislav Střelec

Pedagogická fakulta, Masarykova univerzita v Brně