Sociální pedagogika | Social Education

ISSN 1805-8825

E: editorsoced@fhs.utb.cz

W: http://www.soced.cz

Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit pro

drogově závislé prostřednictvím terapie dobrodružstvím

Anna Šlachtová, Bohdana Richterová, & Ivo Müller

To cite this article: Šlachtová, A., Richterová, B., & Müller, I. (2019). Změny

sebepojetí klientů terapeutických komunit pro drogově závislé prostřednictvím

terapie dobrodružstvím. Sociální pedagogika/Social Education, 7(1), 21–35.

https://doi.org/10.7441/soced.2019.07.01.02

To link to this article: https://doi.org/10.7441/soced.2019.07.01.02

Published online: 15 April 2019

Download at www.soced.cz in multiple formats (PDF, MOBI, HTML, EPUB)

Share via email, FB, Twitter,  Google+, LinkedIn

CrossMark

Indexing: List of non-impact peer-reviewed journals published in the Czech Republic, ERIH

PLUS, ERA, EBSCO, CEJSH, DOAJ, SSRN, ProQuest, ROAD, SHERPA/RoMEO, CEEOL, OAJI, SIS,

Ulrich’s Periodicals Directory, The Keepers Registry, Research Gate, Academia.edu, Academic

Resource Index, Google Scholar and provides DOI, Similarity Check and CrossMark (CrossRef).

This work is licensed under the Creative Commons Attribution International License (CC BY).

Copyright © 2019 by the author and publisher, TBU in Zlín.

Sociální pedagogika | Social Education

21

ročník 7, číslo 1, s. 21–35, duben 2019

https://doi.org/10.7441/soced.2019.07.01.02

ISSN 1805-8825

Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit pro

drogově závislé prostřednictvím terapie

dobrodružstvím

Anna Šlachtová,a

Abstrakt: Programy terapie dobrodružstvím patří mezi jeden

z prostředků práce s klienty v terapeutických komunitách pro

Bohdana Richterová, b drogově závislé. Příspěvek představuje dílčí výsledky empirické části studentského grantového projektu. Cílem je na základě

Ivo Müller c

kvantitativního výzkumu zjistit, zda dochází ke změnám

sebepojetí u klientů šesti terapeutických komunit pro drogově

závislé v České republice v rámci terapie dobrodružstvím.

Výzkumné šetření je realizováno dotazníkovou metodou

ve 3 etapách: před programem, po jeho uskutečnění a znovu

po čtrnácti dnech po absolvování terapie dobrodružstvím.

Kontakt

Výzkumný vzorek je tvořen sto klienty vybraných

terapeutických komunit. Výsledky Friedmanova testu ukazují

a, b, cOstravská Univerzita

statisticky významné změny v oblasti self-efficacy, ve vnímání

Pedagogická fakulta

fyzické kondice a sportovních kompetencí. Tyto výsledky

Fráni Šrámka 3

ukazují na smysluplnost zařazování programů do práce s klienty

709 00 Ostrava

v terapeutických komunitách.

aslachtova.ajka@seznam.cz

bbohdana.richterova@osu.cz

Klíčová slova: terapie dobrodružstvím, zátěžové aktivity,

civo.muller@sms.cz

terapeutická komunita, sebepojetí, sebeúcta, self-efficacy

Changes in clientsśelf-concept during adventure

therapy in therapeutic communities for drug addicts

Abstract: Programs of adventure therapy are among the tools

for working with clients in therapeutic communities for drug

addicts. The paper presents partial results of the empirical part

of the students´ grant project. The goal is to find a quantitative

foundation for the research, and whether there are changes in

clientsśelf-concept within the adventure therapy in six

therapeutic communities for drug addicts in the Czech

Republic. The research was carried out using the questionnaire

method in three phases: before the program, after its

completation and fourteen days after. The research sample is

Correspondence:

created by a hundred clients from chosen therapeutic

bohdana.richterova@osu.cz

communities. The outcomes of the Friedman test shows

statistically significant changes in the field of self-efficacy and

Copyright © 2019 by the author

in the perception of physical condition and sport competences.

and publisher, TBU in Zlín.

These results point to the meaningfulness of putting these

This work is licensed under the

programs to working with clients in therapeutic communities.

Creative Commons Attribution

International License (CC BY).

Keywords: adventure therapy, activities with physical and

mental strain, therapeutic community, self-concept, self-

esteem, self-efficacy

22

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

1

Úvod

Pobyt v terapeutické komunitě je jednou z možností, kterou si může vybrat člověk se závislostí mající

zájem o změnu svého současného života. První komunita vznikla v České republice již na počátku 90. let

(Radimecký, 2006) a od té doby se jejich počet rozrostl na desítku dalších, zřízených buď

psychiatrickými nemocnicemi ve zdravotnictví, nebo jako sociální služby. Postupně se terapeutické

komunity staly významnou součástí celkového systému péče o drogově závislé (Doležalová, 2006).

Nabízí strukturovaný léčebný program v podmínkách malé skupiny, kde je konečným cílem schopnost

postupné resocializace a znovuzačlenění do většinové společnosti. Klient v terapeutické komunitě

prochází několika fázemi, které na sebe postupně navazují. Některé prostředky léčby využívají všechny

terapeutické skupiny (např. komunitní setkání, pracovní terapie, přebírání praktických rolí v komunitě,

práce s rituály a další), jiné využívají pouze některé. Mezi ně patří například programy terapie

dobrodružstvím (angl. adventure therapy nebo wilderness therapy) v praxi lidově nazývanými

zátěžovými aktivitami, na které se zaměřil náš výzkum.

V diskuzích pracovníků terapeutických komunit jsme zaznamenali rozdílné pohledy na to, zda je

vhodné tuto metodu do programu zařazovat, či ne. Největšími argumenty proti byly časová náročnost

na přípravu a realizaci aktivit, vysoké riziko nebezpečí úrazu, záporný vztah některých klientů

k podobným druhům aktivit, vysoké nároky na fyzickou a psychickou odolnost pracovníků

terapeutických komunit, uměle navozovaný stres a nejistý účinek aktivit. Pracovníci, kteří aktivity

obhajovali jako důležitou součást léčby, popisovali vnímané zvýšení soudržnosti skupiny, posílení

vztahu pracovník−terapeut, pozitivní dopady překonání vlastních fyzických limitů, vznik témat pro

navazující terapeutickou práci a radost a uspokojení ze zvládnutí těchto akcí nejen klienty, ale také

pracovníky. V českém prostředí jsme objevili pouze dva výzkumy věnující se tomuto tématu, a to

výzkum Romaněnkové (2012) analyzující názory pracovníků na tyto aktivity a Richterové, Štenclové

a Červenkové (2017), specifický výzkum – projekt studentské grantové soutěže Ostravské univerzity,

který se v letech 2015–2016 zaměřil na analyzování názorů klientů jedné vybrané terapeutické

komunity na tyto aktivity. Ani jeden z těchto výzkumů nepoužil standardizované metody a pro svůj

omezený počet respondentů neumožnil z daných zjištění provádět generalizace. Naopak řada výzkumů

zabývajících se účinky této metody byla objevena v zahraničí. Programy terapie dobrodružstvími byly

realizovány ve skupinách lidí se závislostmi a delikventním chováním, bohužel ani jeden publikovaný

výzkum se nezaměřil na použití programu v terapeutické komunitě.

Tento příspěvek představuje dílčí výsledky empirické části projektu studentské grantové soutěže,

který navázal svým tématem na předchozí analýzu názorů klientů. Již využil standardizovaných metod

a do výzkumu se zapojili klienti šesti terapeutických komunit v České republice, které zařazují terapii

dobrodružstvím do svých programů.

Cílem empirické části projektu je na základě kvantitativního výzkumu zjistit, k jakým změnám

v sebepojetí dochází u klientů šesti terapeutických komunit pro drogově závislé v České republice při

zařazení programů terapie dobrodružstvím. Následující text předkládá teoretický kontext výzkumu,

seznámení s cílem a metodami výzkumu, výzkumným vzorkem, představuje hlavní výsledky výzkumu

a návrhy na úpravy klíčových výzkumných metod pro druhý rok realizace výzkumu.

2

Sebepojetí drogově závislých a terapie dobrodružstvím

Sebepojetí hraje významnou roli v úspěšné léčbě drogové závislosti. Sebepojetí klientů terapeutických

komunit je však jedním ze čtyř nejčastějších problémů v léčbě (Kalina, 2008). V rámci léčby je nezbytné

překonat zranitelnost a deficit zejména v oblasti péče o sebe, seberegulace a sebeúcty. Hlavním cílem

terapeutické komunity je pomoci klientům abstinovat od látky, na kterou se jim vytvořila závislost.

Podstatná je také změna životního stylu závislých, která nejčastěji probíhá prostřednictvím osobního

růstu, změny sebepojetí, některých postojů a chování (Kalina a kol., 2015).

23

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

Sebepojetí a sebeúcta jsou u většiny klientů na nízké úrovni (resp. nepřiměřené), klienti se často

potýkají s vnitřními pocity méněcennosti, nedostatkem sebeúcty, nízkou sebedůvěrou. Taktéž v oblasti

tělesného sebepojetí, které je součástí celkového sebepojetí, se u drogově závislých ukazují negativní

postoje vůči vlastní osobě. Objevuje se nízké vědomí totožnosti s vlastním tělem, necitlivost k vlastním

emocím, či dokonce odtrženost od vlastního těla (Kalina, 2008).

Na počátku léčby bývají někteří klienti pasivní a staví se do role oběti. Během léčby se učí změnit

dosavadní způsob života a postoj vůči sobě samému, osamostatnit se, převzít odpovědnost za sebe

a své chování. Bandurův koncept „self-efficacy“ vztahující se k pocitu vlastní účinnosti, schopnosti řídit

a kontrolovat svůj život (Bandura, 1994) lze spatřovat v léčebném procesu terapeutické komunity.

Klienti se postupně přestávají zasazovat do role oběti vnějších vlivů, začínají sebe sama vnímat jako

schopného a aktivního činitele a tvůrce svého osudu (Rečková, 2010). Koncept je využíván také

v prevenci relapsu jako jedna ze zásadních teorií. Podle Kudy (Kalina a kol., 2015) si klient stanovuje

vlastní pravidla a cíle, kterých chce dosáhnout. Pokud se mu to daří, zažívá pocit vlastní účinnosti a je

schopen se v budoucnu snáze vyrovnat s rizikovými situacemi.

Ukazuje se, že dobrodružné aktivity poskytující mimořádné a intenzivní prožitky mají vysoký potenciál

ovlivňovat osobnost jedince a přispívat k jeho osobnostnímu rozvoji (Fleischer, Doebler, Bürkner,

& Holling, 2017; Chytilová, 2005; Kirchner, 2009; Kirchner & Hátlová, 2011; Lebeda, 2006; Mutz

& Müller, 2016 aj.). Dokonce se objevují názory, že aplikování dobrodružných aktivit s intenzivními prožitky v léčbě závislostí může působit jako prostředek k potlačení stavů bažení (Kirchner, 2009).

Dobrodružné aktivity, často realizované v přírodním a odlehlém prostředí, jsou základním

terapeutickým prostředkem terapie dobrodružstvím (Gass, Gillis, & Russell, 2012). Rataj (2007)

ve smyslu terapie dobrodružstvím hovoří o zátěžových programech či zátěžové terapii jako o tradičním

programu terapeutických komunit, který se významně podílí na procesu integrace a resocializace

klienta. Bývá realizován formou několikadenních výprav sportovně-turisticko-poznávacího charakteru

a obsahuje určitou míru fyzické a psychické zátěže a náročnosti. Tyto programy zvyšují kondici,

poskytují možnost ověřit si vlastní limity, zážitek sebepřekonání má pozitivní vliv na sebedůvěru

a sebeúctu, schopnost rozvrhnout síly, být samostatný a nezávislý, pěstovat vůli a sebezapření.

3

Výzkumný problém a cíl výzkumu

V České republice lze dohledat pouze málo odborných publikací a výzkumů zabývajících se zátěžovými

aktivitami či terapií dobrodružstvím v léčbě drogové závislosti. Výjimku tvoří texty o realizaci

a přínosech těchto programů (Rataj, 2007), analýzy názorů pracovníků (Romaněnková, 2012) a klientů terapeutických komunit na tyto aktivity (Richterová, Štenclová, & Červenková, 2017). Zcela chybí výzkumy, které by potvrzovaly (popř. vyvracely) účinek terapie dobrodružstvím, resp. vliv této metody

na globální sebepojetí, tělesné sebepojetí a self-efficacy klientů terapeutických komunit. Zahraničních

výzkumů k vybranému tématu je možné nalézt více. Mapující přehled Srovnala (2018) zaměřený

na nejnovější kvantitativní výzkumy programů terapie dobrodružstvím objevil v zahraničí několik

programů pro osoby s drogovou závislostí. Jejich zjištění se zabývají spíše vlivem programů na snížení

užívání návykových látek než na rozdíly klientů v oblastech sebepojetí před a po realizaci programu

(např. Lewis, 2012). Výzkum ve Velké Británii ověřil po ukončení programu terapie dobrodružstvím pro

mladistvé s drogovou minulostí významné zlepšení v interpersonálních vztazích v rodině i ve škole,

u dívek významné snížení myšlenek na sebevraždu a zlepšení prospěchu ve škole (Harper, Russell,

Cooley, & Cupples, 2007).

Předložená studie se zaměřuje na zjištění „Jaký je vztah mezi sebepojetím klientů šesti terapeutických

komunit pro drogově závislé v České republice a účastí na aktivitách terapie dobrodružstvím?“.

Bylo stanoveno šest dílčích výzkumných otázek a hypotéz.

24

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

Dílčí výzkumná otázka č. 1 zjišťuje: K jakým statisticky významným změnám dochází v oblasti self-

efficacy u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní po absolvování programu terapie

dobrodružstvím?

Předpokládáme, že se hodnoty skórů self-efficacy u klientů terapeutických komunit budou před,

po a 14 dní1 po absolvování programu terapie dobrodružstvím lišit. Zároveň předpokládáme,

že hodnoty skórů self-efficacy budou po absolvování programu terapie dobrodružstvím vyšší než před

jejím absolvováním. Tento předpoklad vychází z Rataje (2007, s. 168), který uvádí, že terapie

dobrodružstvím má pozitivní vliv na sebedůvěru a sebeúctu. Během programu terapie dobrodružstvím

je posilována schopnost rozvrhnout síly, být samostatný a nezávislý, pěstovat vůli a sebezapření.

Klienti mohou pocítit zážitek sebepřekonání, které pozitivně ovlivňuje motivaci a vůli.

Podle Bandury (1994) lze self-efficacy čerpat ze 4 zdrojů. Nejefektivnější je tzv. mastery experience

– pozitivní autentická zkušenost. Úspěchy vytvářejí silné pocity vlastní účinnosti. Druhým zdrojem je

zástupná zkušenost – prostřednictvím pozorování modelů, přičemž účinek je silně ovlivněn vnímanou

podobností s modely. Třetím zdrojem je přesvědčování – podpora okolí a víra v schopnosti zvyšuje

pravděpodobnost úspěchu. Posledním zdrojem je úsudek o vlastním fyziologickém stavu (Bandura,

1994; Janoušek, 1992). Všechny tyto zdroje jsou přítomny při realizaci programů terapie

dobrodružstvím.

Terapie dobrodružstvím je však součástí širší terapeutické práce a po jejím absolvování by mělo dojít

ke zpracování a vyhodnocení akce s klienty (Gass et al., 2012; „Seznam“, 2017). Kirchner (2009, s. 107)

uvádí, že rozdíl mezi rekreačními aktivitami a aktivitami s výchovným či terapeutickým charakterem

tkví v reflexi. Reflexi je možno chápat jako druh sebepozorování, kdy obracíme myšlenky do sebe,

do vlastního vědomí a prožitků a následně jsme schopni se z tohoto procesu učit (Hartl & Hartlová,

2015). Reflexe programu terapie dobrodružstvím by měla proběhnout s odstupem: „ Až s odstupem se

dokážeme na aktivitu podívat nezaujatým pohledem, který již tak bezprostředně není ovlivněn emocemi

z průběhu akce.“ Je možné, že se hodnoty skórů self-efficacy 14 dní po absolvování programu terapie

dobrodružstvím budou vracet k původním hodnotám před absolvováním programu.

Dílčí výzkumné otázky č. 2−6 se vztahují k tělesnému sebepojetí. Zaměřují se jednak na změny obecné

tělesné sebeúcty (TS) a jednak na změny dílčích prvků tělesné sebeúcty: sportovní kompetence

(SPORT), tělesné atraktivity (TĚLO), fyzické síly (SÍLA) a fyzické kondice (KOND).

Tělesné sebepojetí je pojem, kterým lze označit názory o podobě, rozměrech a vlastnostech vlastního

těla a zároveň emoce, které se k podobě, rozměrům a vlastnostem vlastního těla vztahují. Pro náš

výzkum je podstatný následující fakt: tělesné sebepojetí je subjektivní, tzn. subjektivní vnímání

a hodnocení vlastního těla nemusí odpovídat objektivní realitě. Zároveň je elastické, tzn. že může

docházet ke změnám při sociální zkušenosti (Fischer & Škoda, 2014).

Tomešová (2005) tělesnou sebeúctu na doménové úrovni definuje jako obecné pocity štěstí,

spokojenosti, hrdosti, respektu a jistoty v tělesném sebepojetí. Hodnota této domény vyjadřuje

celkovou spokojenost s tělesným Já. Podle Foxe (Tomešová, 2005) tělesná sebeúcta i jiné části

sebepojetí mohou být ovlivněny pohybovými aktivitami či tělesným cvičením, přičemž nejvýraznější

pozitivní efekt je u osob s nízkou sebeúctou. Terapie dobrodružstvím má rekondiční zdravý sportovní

charakter (Rataj, 2007), a proto může být účinnou metodou, jak zvyšovat tělesnou sebeúctu klientů.

Rataj (2007, s. 168) spatřuje pozitivní vliv terapie dobrodružstvím v různých oblastech, které se k tělesnému sebepojetí vztahují: „klienti se po absolvování programu cítí pevnější, mají lepší kondici,

mohou být inspirováni k sportovním činnostem ve volném čase,“ aktivity v rámci programu konfrontují

1 Realizování retestu 14 dní po konání programu bylo vybráno s ohledem na opakovanou měsíční frekvenci

zařazování programů terapie dobrodružstvím ve dvou z vybraných terapeutických komunit. Přetrvávající

účinek byl zjišťován tedy pouze 14 dní po absolvování programu.

25

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

klienty s jejich schopnostmi, účast na nich vyžaduje aktivní zapojení schopností, rozvíjí psychomotoriku,

působí zejména na schopnost rozvrhnout síly.

Na základě výše uvedených poznatků byly zformulovány hypotézy vztahující se k dílčím výzkumným

otázkám č. 2−6. Předpokládáme, že se hodnoty skórů budou před, po a 14 dní po absolvování programu

terapie dobrodružstvím lišit, proto hypotézy uvádíme jako alternativní (příslušné nulové hypotézy

říkají, že se hodnoty skórů před, po a 14 dní po programu neliší). Na základě výše uvedených

teoretických poznatků Fischera a Škody (2014), Tomešové (2005) a Rataje (2007) lze předpokládat zvýšení hodnot skórů po absolvování programu terapie dobrodružstvím. Avšak stejně jako u výzkumné

otázky č. 1 je potřeba zohlednit následující fakt: aktivity v rámci terapie dobrodružstvím jsou silným

zážitkem a může tak docházet k prudkým výkyvům sebepojetí klientů. S odstupem lze na aktivitu

nahlížet „nezaujatým pohledem, který již tak bezprostředně není ovlivněn emocemi z průběhu akce“

(Kirchner, 2009, s. 107). Hodnoty skórů mohou být po 14 dnech od absolvování programu terapie dobrodružstvím ovlivněny již zmiňovanou reflexí a může dojít k jejich poklesu.

4

Výzkumný soubor

Výzkumný vzorek tvoří klienti šesti terapeutických komunit v České republice, kteří se v průběhu své

střednědobé či dlouhodobé léčby účastnili terapie dobrodružstvím. Účast ve výzkumu byla dobrovolná.

S cílem a průběhem výzkumu byli podrobně seznámeni pověření pracovníci těchto komunit. Klienti byli

informováni prostřednictvím informovaného souhlasu o cíli výzkumu, způsobu sběru dat a anonymitě.

V případě zájmu účastnit se dotazníkového šetření byl jimi tento dokument podepsán.

Celkem bylo do výzkumu zapojeno šest terapeutických komunit v České republice:

1. TK Fides – Bílá Voda,

4. TK White Light I. v Mukařově,

2. TK Fénix – Bílá Voda,

5. TK Advaita v Nové Vsi u Liberce,

3. TK Němčice v Heřmani,

6. TK Magdaléna v Mníšku pod Brdy

Jednotkou výzkumu je výpověď klienta ke konkrétnímu programu terapie dobrodružstvím zjišťovaná

dotazníky před aktivitou, po ní a 14 dní po účasti v programu. Tato informace znamená, že klient byl

zařazen do výzkumu i vícekrát se sadou tří testování, pokud se během svého pobytu v terapeutické

komunitě zúčastnil několika programů terapie dobrodružstvím. Celkem bylo do výzkumu zapojeno

v roce 2017 110 klientů, kteří se zúčastnili jednoho nebo více programů terapie dobrodružstvím.

Z hlediska pohlaví se jednalo o 78 mužů (71 %) a 31 žen (29 %). Průměrný věk klientů byl okolo 31 let.

Nejmladší zúčastněný klient byl ve věku 17 let a nejstarší ve věku 52 let. Z důvodů následujícího

statistického zpracování dat bylo z dalšího zpracování nutné vyřadit 10 klientů, u nichž chyběl jeden

ze tří dotazníků (tj. před, po, 14 dní po).

Tabulka 1 představuje charakteristiku výzkumného souboru. Celkem byla zpracována data

od 100 klientů, kteří se zúčastnili jednoho nebo více TD. Z hlediska pohlaví se jednalo o 70 (70 %) mužů

a 30 (30 %) žen. Průměrný věk klientů byl 30,9 let.

Tabulka 1

Charakteristika výzkumného souboru klientů TK v roce 2017

Terapeutická komunita

Klienti (N)

Muži (N)

Ženy (N)

Průměrný věk

Advaita

15

11

4

29,3

Fénix

14

11

3

31,4

Fides

32

23

9

28,9

Magdaléna

10

5

5

31,8

Němčice

17

14

3

35,8

White Light I.

12

6

6

29,8

Celkem

100

70

30

30,9

26

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

5

Realizované programy terapie dobrodružstvím

V každé z výše uvedených komunit probíhá terapie dobrodružstvím. Do výzkumu byly zařazeny pouze

ty akce, které splňují základní definiční vymezení terapie dobrodružstvím: „Zátěžové aktivity (terapie

dobrodružstvím) jakožto součást léčebného procesu jsou psychicky a fyzicky náročné činnosti

uskutečňující se formou několikadenních výprav sportovně-turisticko-poznávacího charakteru“

(Richterová a kol., 2015, s. 94). Do aktivit byly zařazeny pouze takové, které trvaly dvě a více nocí mimo terapeutickou komunitu.

Do testování byli zapojeni pouze ti klienti, kteří absolvovali terapii dobrodružstvím v jejím plném

rozsahu. Celkem bylo do výzkumu zařazeno 15 programů terapie dobrodružstvím. Z testování byly

vyřazeny akce, které nesplňovaly definiční vymezení terapie dobrodružstvím (např. jednodenní akce,

doprava na místo akce vlakem, kulturní akce). Taktéž bylo u jedné terapeutické komunity nutno vyřadit

akci, jejíž testování by se krylo s testováním akce předcházející. Počty realizovaných programů terapie

dobrodružstvím, které byly zařazeny do výzkumného šetření, konkretizuje graf 1.

6

5

5

4

3

3

3

2

2

1

1

1

0

Graf 1. Počet programů terapie dobrodružstvím zařazených do výzkumného šetření dle

terapeutických komunit

Tabulka 2 představuje základní charakteristiky programů, které byly zařazeny do výzkumu v roce 2017.

V zimním období (únor/březen 2017) probíhaly nejčastěji akce typu stanování na sněhu a běžkování

v kombinaci s turistikou. Nejvíce akcí probíhalo v období jaro/léto (duben, květen, červen, červenec,

srpen 2017). Jednalo se především o turistické akce v podobě několika kilometrových pochodů.

Dále proběhly cyklistické akce, vodácká akce a akce zaměřená na horolezectví. Poslední akce, která

byla do výzkumného šetření zahrnuta, probíhala v období září/říjen 2017. Každý z programů připravuje

tým dvou až tří pracovníků terapeutické komunity a vybraných klientů, kteří se aktivity poté také

účastní. Cílem programů je, aby všichni zúčastnění zažili v rámci programu zátěžové situace a vrátili se

zpět do terapeutické komunity s novými zkušenostmi, které mohou posunout terapeutickou práci se

závislostí. Názory na prospěšnost zařazovat maximální možnou zátěž se mění nejen napříč komunitami,

vývojem v čase, ale také z pohledu jednotlivých pracovníků. V rámci přípravy probíhá vždy

přizpůsobení fyzické a psychické zátěže aktuálnímu složení klientů v komunitě. V případě vyššího počtu

klientů s výraznými zdravotními komplikacemi volí některé komunity, např. Terapeutická komunita

Fides, zařazení týmu B, který má nižší zátěž než tým A. Programy terapie dobrodružstvím jsou ve všech

vybraných komunitách povinnou součástí léčebného programu a klient se nemůže rozhodnout bez

závažného odůvodnění programu nezúčastnit.

Průběh programů se liší od zvoleného zaměření fyzických aktivit. Podmínkou je, aby zodpovědní

pracovníci tyto aktivity dobře zvládali, měli s nimi zkušenosti a v některých případech i instruktorskou

licenci tyto aktivity zajišťovat. Pravidelnou součástí programů je společné stravování, které je v režii

klientů, přesuny na zvolené místo a ve velkém množství programů také zajištění místa a přístřešků

27

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

na nocleh. Pracovníci s klienty tráví veškerý čas, kdy probíhá program, a jsou vystaveni stejné fyzické

zátěži. V případě krizových stavů se situace přednostně řeší na místě. Upřednostňuje se práce

s logickými důsledky. Například pokud se klient na výpravu do hor špatně obleče, a to i po upozornění

pracovníkem na nutnost mít teplý oděv, je mu zima. Pokud si vezme nedostatek tekutin, má žízeň.

Pokud špatně postaví stan a ten mu v noci spadne, musí jej znovu postavit. Pro detailnější práci se

zážitkem jsou používány terapeutické skupiny po návratu do terapeutické komunity.

Tabulka 2

Charakteristika realizovaných programů terapie dobrodružstvím zařazených do výzkumu v roce 2017

Období

Typ akce

TK (název akce a datum realizace)

Zima/jaro 2017

Běžky

Fides (Běžky chata Olšanka 10.–13. 3.)

Magdaléna (Běžky 20.–24. 2.)

Němčice (Běžky Šumava 28. 2.–4. 3.)

Fénix (Kola, běžky, kola − Králický Sněžník 13.–15. 3.)

Stanování na sněhu

Fides (Stanování na sněhu 10.–13. 2.)

Jaro/léto 2017

Puťák (pěší, cyklo)

Magdaléna (Turistika po Brdech 3.–6. 5.;

Puťák na kolech 22.–26. 6.)

Advaita (Pěší turistika 20.−23. 5.;

Cykloturistika 3.–7. 7.)

Fides (Superpřechod Jeseníků a Rychleb 14.–18. 7.)

Voda

Fides (Řeka Morava 24.–28. 8.)

Horolezectví

White Light I. (Skály − Ostrov 25.–30. 6.)

Jiné (OH, smíšené)

Fides (OH Tomky 22.–26. 6.)

Advaita (Čmelák 27. 8.–1. 9.)

Podzim 2017

Voda

Němčice (Voda Vltava 14.–17. 9.)

6

Metody, sběr dat a jejich analýza

Použitý výzkumný design je formou experimentu v tom smyslu, že subjekt je v určitém časovém

okamžiku vystaven působení nezávislé proměnné (programu terapie dobrodružstvím). Experimentátor

tedy záměrně navozuje experimentální podmínky, které nechává na subjekt působit po určitou dobu

(doba trvání programu), načež jejich působení opět odnímá. Jako závisle proměnné se sledují vybrané

osobnostní charakteristiky, jež jsou měřené pomocí standardizovaných psychologických testů

(DOVE, PTS) ve třech časových okamžicích (před, po, 14 dní po programu terapie dobrodružstvím

neboli test, retest a follow-up). Výzkum neprobíhá v laboratoři, nýbrž v přirozeném prostředí

terapeutické komunity.

Ze statistického pohledu jsou výstupem měření panelová data (druh časové řady), kdy každý subjekt

přispívá do datové sady třemi číselnými hodnotami (před, po, 14 dní po), které jsou mezi sebou závislé

v tom smyslu, že pocházejí od téhož subjektu. Záměrem je zachytit statisticky významný rozdíl v úrovni

testových skórů, který by bylo možno přisoudit působení programu terapie dobrodružstvím, a potvrdit

přetrvávající účinek i po 14 dnech. Vhodnou metodou pro danou situaci je dvoufaktorová analýza

rozptylu (ANOVA-2), jež je schopna zohlednit variabilitu v datech a odfiltrovat působení náhodných

vlivů. Jako jeden faktor (ošetření) zde vystupuje čas administrace testu (před, po, 14 dní po programu),

jako druhý faktor (bloky) jednotlivé subjekty.

Pro data, jež nevykazují normálně rozdělené hodnoty, je vhodnější použít neparametrickou obdobu

analýzy rozptylu čili konkrétně pro výše uvedenou situaci dvojného třídění Friedmanův neparametrický

(pořadový) test. I tento test pracuje s variabilitou v datech a je schopen odlišit náhodné fluktuace

od systematické změny. (Nicméně výsledky statistického testování byly téměř shodné pro

parametrickou i neparametrickou analýzu.)

28

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

Pro sběr dat byly využity dva dotazníky: Profil tělesného sebehodnocení (PTS) (Tomešová, 2005)

a Dotazník obecné vlastní efektivity (DOVE) (Křivohlavý, Schwarzer, & Jeruzalem, 1993).

Multidimenziální Profil tělesného sebehodnocení, profil (PTS) (v originále Physical Self-Perception Profile,

PSPP), vytvořil v roce 1989 K. R. Fox jako součást své disertace pod vedením C. Corbina. Dotazník byl

autory validizován pro populaci amerických studentů. Do češtiny byl přeložen, upraven a doplněn

Tomešovou, která provedla validizaci pod vedením Hoška v roce 2002. Profil se zaměřuje na měření

fyzických aspektů self tak, jak se vztahují k sebeúctě (self-esteem). Profil PTS zjišťuje, jak se lidé hodnotí

v pěti oblastech: sportovní kompetence, fyzická kondice, tělesná atraktivita, fyzická síla a tělesná

sebeúcta. PTS je sestaven z třiceti položek, jejichž formát je čtyřvýběrový. Každá oblast obsahuje šest

tvrzení a umožňuje získat skór v rozmezí šest až dvacet čtyři.

Dotazník obecné vlastní efektivity (General Self-Efficacy Scale, GSES) je jednodimenzionální dotazník,

jehož původní německou verzi vytvořili v roce 1979 M. Jerusalem a R. Schwarzer. Původně

dvacetipoložková škála byla v roce 1981 upravena a jako desetipoložková škála byla následně

přeložena do dvaceti osmi jazyků (Scholz, Gutiérrez-Doña, Sud, & Schwarzer, 2002; Schwarzer

& Jerusalem, 1995). V současnosti je dotazník k dispozici ve třiceti třech jazycích. Do češtiny byl přeložen v roce 1993 J. Křivohlavým a je dostupný pod názvem Dotazník obecné vlastní efektivity

(DOVE). Dotazník zjišťuje míru optimistického sebepojetí, účinnosti vlastního působení a vnímané

schopnosti zvládat problémy. Obsahuje deset položek − tvrzení o vnímané vlastní účinnosti

(self-efficacy). Tato tvrzení respondenti hodnotí na čtyřstupňové škále (1 = naprosto nesouhlasí

až 4 = naprosto souhlasí). Hrubý skór tvoří součet jednotlivých položek a pohybuje se v rozmezí

10 až 40 bodů. Vysoký skór předpokládá vysokou míru self-efficacy. Avšak nelze jednoznačně tvrdit,

že nízký skór značí jednoznačně nízkou míru self-efficacy a naopak. Průměrný skór se obvykle pohybuje

okolo hodnoty 2,9.

Administrace dotazníků DOVE a PTS probíhala skupinově. V každé terapeutické komunitě byl pověřen

pracovník, který administraci a sběr vyplněných dotazníků v příslušné době zajistil. Sběr dat probíhal

ve třech etapách. Abychom co nejvíce předešli zkreslení intervenujícími proměnnými, byly dotazníky

zadávány těsně před a těsně po absolvování terapie dobrodružstvím. Po diskuzi s pověřenými

pracovníky terapeutických komunit byla administrace dotazníků stanovena na dobu maximálně jeden

den před akcí a maximálně do jednoho dne po akci. Těsnější vztah administrace dotazníků a terapie

dobrodružstvím nebyl reálný. První etapa sběru dat proběhla před absolvováním programu terapie

dobrodružstvím, poté klienti absolvovali několikadenní program, po kterém proběhla druhá etapa

sběru dat – po absolvování programu. Po 14 dnech od absolvování programu byl zařazen retest,

který může zachytit přetrvávající efekt programu terapie dobrodružstvím. Do statistického zpracování

dat byly ponechány pouze celé sady dotazníků, tzn. jeden klient = tři dotazníky (před, po, 14 dní po).

Finální počty dotazníků jsou následující: 516 dotazníků DOVE a 498 dotazníků PTS.

Všechny dotazníky byly převedeny do elektronické podoby v programu Microsoft Excel. Statistické

testování probíhalo ve 2 fázích. V první fázi byla prostřednictvím Friedmanova testu testována nulová

hypotéza H0 na hladině významnosti α = 0,05 (5 %). V případě zamítnutí nulové hypotézy H0 byla

realizována druhá fáze: testování rozdílů mezi jednotlivými dvojicemi časů měření (tzv. simultánní

testy). Simultánní testy při zamítnutí nulové hypotézy H0 byly prováděny na společné hladině

významnosti α = 0,05 (5 %) s použitím Scheffého a Bonferroniho metody (obě metody dávaly pro naše

data shodné závěry).

7

Výsledky a interpretace

Dílčí výzkumná otázka č. 1: K jakým statisticky významným změnám dochází v oblasti self-efficacy

u klientů TK před, po a 14 dní po absolvování TD?

Do statistického zpracování dat bylo zařazeno 172 dotazníků DOVE. Základní výběrové charakteristiky

lze vyčíst z tabulky 3. Minimální bodový skór dotazníku DOVE je 10 a maximální 40. Z tabulky je zjevné,

29

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

že došlo ke změnám v hodnotách minimálních bodových skórů. Nejnižší zaznamenaný bodový skór je

10, a to před absolvováním programu. Po absolvování programu byl zaznamenán minimální bodový

skór 16. Po 14 dnech od absolvování programu jsme zaznamenali další změnu, a to minimální bodový

skór 19. Maximální bodový skór byl před, těsně po i 14 dní od absolvování programu stejný, a to 40.

Průměrná naměřená hodnota se pohybovala v rozpětí 29,40 až 31,09. Z tabulky 3 je zjevné, že těsně

po absolvování programu terapie dobrodružstvím i 14 dní od absolvování programu se průměrná

hodnota zvýšila.

Tabulka 3

Popisné statistické údaje (DOVE)

Čas

N

Min

Max

M (SD)

1 – před absolvováním

172

10

40

29,40 (4,51)

2 – těsně po absolvování

172

16

40

30,65 (4,83)

3 – 14 dní od absolvování

172

19

40

31,09 (4,80)

H1A – Hodnoty skórů self-efficacy se u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní

po absolvování programu terapie dobrodružstvím liší.

Na základě výsledků Friedmanova testu (p < 0,05) se nulová hypotéza H10 zamítá ve prospěch

alternativní hypotézy H1A, přičemž simultánní testy odhalily statisticky významný rozdíl mezi časy

administrace dotazníku DOVE (viz Tabulka 4).

Statisticky významný rozdíl byl zaznamenán mezi časy administrace 1 (těsně před programem)

vs. 2 (těsně po programu) a mezi časy 1 (těsně před programem) vs. 3 (14 dní od absolvování

programu). Mezi časy 2 (těsně po programu) vs. 3 (14 dní od absolvování programu) nebyl prokázán

statisticky významný rozdíl.

Tabulka 4

Friedmanův test pro více než dva závislé výběry (DOVE)

Čas

DOVE (n = 172)

k = 3 (počet měření)

Z (p < 0,05)

Kontrasty:

1 – před absolvováním vs. 2 – těsně po absolvování

p < 0,05

1 – před absolvováním vs. 3 – 14 dní od absolvování

p < 0,05

2 – těsně po absolvování vs. 3 – 14 dní od absolvování

p > 0,05

Na základě použitých statistických testů, jejichž výsledky pro jednotlivé časy testování jsou uvedeny

v tabulce 4, lze uvést, že self-efficacy neboli míra optimistického sebepojetí, percepce účinnosti

vlastního působení a vnímaná schopnost zvládat problémy vykazuje po ukončení akce statisticky

významný posun. Po absolvování programu mají klienti terapeutických komunit zvýšený pocit vlastní

účinnosti. Vliv programu terapie dobrodružstvím je patrný těsně po akci a přetrvává i po 14 dnech.

Programy terapie dobrodružstvím mají pozitivní vliv na sebedůvěru a sebeúctu a jejich přetrvávající

vliv se ukazuje i se čtrnáctidenním odstupem. Na základě použití dotazníku DOVE bylo ověřeno,

že klienti zažívají během programů pozitivní autentickou zkušenost. Úspěch se zvládnutím programu

jim umocňuje silný pocit vlastní účinnosti. Optimistické sebepojetí posiluje také zástupná pozitivní

zkušenost, kterou získávají pozorování ostatních klientů a pracovníků během programu. Programy jsou

připravovány tak, aby mohly být klienty úspěšně zvládnuty. Podpora ostatních ve skupině a víra

ve schopnosti zvyšuje pravděpodobnost úspěchu, a tím také optimistickou míru sebepojetí klientů.

Následující dílčí výzkumné otázky č. 2−6 se vztahují k tělesnému sebepojetí. Zaměřují se jednak

na obecnou tělesnou sebeúctu (TS) a jednak na dílčí prvky tělesné sebeúcty: sportovní kompetence

(SPORT), tělesnou atraktivitu (TĚLO), fyzickou sílu (SÍLA) a fyzickou kondici (KOND). V následující

tabulce 5 prezentujeme výsledky dotazníku PTS a jeho jednotlivých škál:

30

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

Tabulka 5

Popisné statistické údaje (PTS)

Tělesná

1 – před absolvováním

2 – těsně po absolvování

3 – 14 dní od absolvování

sebeúcta

Min Max M (SD)

Min

Max M (SD)

Min Max M (SD)

SPORT

12

18

15,34 (1,15)

12

19

15,36 (1,26)

12

18

15,09 (1,01)

KOND

12

20

15,53 (1,50)

10

19

15,74 (1,47)

11

20

15,53 (1,39)

TĚLO

12

18

15,33 (1,21)

12

19

15,37 (1,25)

11

18

15,20 (1,25)

SÍLA

11

19

15,06 (1,68)

12

19

15,36 (1,26)

10

19

14,77 (1,68)

TS

12

18

15,34 (1,15)

10

19

15,74 (1,47)

12

19

14,81 (1,18)

Do statistického zpracování dat bylo zařazeno 163 dotazníků PTS (163 před, 163 těsně po a 163 14 dní

od absolvování programu). Základní výběrové charakteristiky shrnuje tabulka 5. U škály tělesné

sebeúcty stojí za povšimnutí, že při druhém a třetím čase administrace je medián shodný s třetím

kvartilem, skóry tedy vykazují poměrně malou variabilitu. Pro připomenutí uvádíme, že každá škála

dotazníku PTS umožňuje získat bodový skór v rozmezí 6 až 24 bodů. Z výsledků je zjevné, že změny

v jednotlivých škálách jsou nepatrné. Minimální bodový skór se pohyboval v rozmezí 10 až 12,

a to před, těsně po i 14 dní od absolvování programu. Maximální zaznamenaný bodový skór se

pohyboval v rozmezí 18 až 20, a to před, těsně po i 14 dní od absolvování programu terapie

dobrodružstvím. Průměrná naměřená hodnota se pohybovala v rozmezí 14,77 až 15,74. Výsledky

Friedmanova testu jsou shrnuty v následující tabulce 6.

Tabulka 6

Friedmanův test pro více než dva závislé výběry (PTS, n = 163)

Tělesná sebeúcta (PTS)

Čas

SPORT

KOND

TĚLO

SÍLA

TS

k = 3 (počet měření)

p = 0,014

p = 0,010

p = 0,525

p = 0,080

p = 0,770

Kontrasty:

1 – před absolvováním vs. 2 – těsně p > 0,05

p < 0,05

-

-

-

po absolvování

1 – před absolvováním vs. 3 – 14

p < 0,05

p > 0,05

-

-

-

dní od absolvování

2 – těsně po absolvování vs. 3 – 14

p > 0,05

p < 0,05

-

-

-

dní od absolvování

K dílčí výzkumné otázce č. 2: K jakým statisticky významným změnám dochází v doméně Tělesná

sebeúcta (TS) u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní po absolvování programu terapie

dobrodružstvím?

H2A – Hodnoty skórů domény TS se u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní

po absolvování programu terapie dobrodružstvím liší.

Na základě výsledků Friedmanova testu (p = 0,770) nelze nulovou hypotézu H20 zamítnout. Tělesné

sebepojetí je subjektivní a elastické – může docházet ke změnám při sociální zkušenosti (Fischer

& Škoda, 2014). Vzhledem k tomu, že realizované programy jsou fyzicky i psychicky náročné, předpokládali jsme, že se hodnoty skórů domény TS budou před, po a 14 dní po absolvování programu

lišit. To se však nepotvrdilo. Friedmanův test neprokázal statisticky významný rozdíl mezi časy

administrace dotazníku PTS v doméně TS.

Tělesná sebeúcta na doménové úrovni tak, jak ji definuje Tomešová (2005), reflektuje obecné pocity

štěstí a spokojenosti, hrdosti, respektu a jistoty v tělesném sebepojetí. Je možné, že změna v této

oblasti předpokládá delší časové období, tudíž změny během 14 dnů jsou minimální. Jedná se o jeden

31

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

z možných komentářů, z jakého důvodu celková spokojenost s tělesným Já nemusela po programech

terapie dobrodružstvím vykazovat statisticky významné rozdíly.

K dílčí výzkumné otázce č. 3: K jakým statisticky významným změnám dochází v subdoméně Sportovní

kompetence (SPORT) u klientů TK před, po a 14 dní po absolvování TD? se pojí hypotéza č. 3:

H3A – Hodnoty skórů subdomény SPORT se u klientů TK před, po a 14 dní po absolvování TD liší.

Na základě výsledků Friedmanova testu (p = 0,014) se nulová hypotéza H30 zamítá ve prospěch

alternativní hypotézy H3A, přičemž simultánní testy odhalily významný statistický rozdíl mezi časy

administrace dotazníku PTS v subdoméně Sportovní kompetence.

Statisticky významný rozdíl byl prokázán pouze mezi časy administrace 1 (těsně před programem)

vs. 3 (14 dní od absolvování programu), přičemž došlo k poklesu hodnot skórů. Významnost kontrastu

1 vs. 3 při současné nevýznamnosti kontrastu 1 vs. 2 je zřejmě způsobena nezohledněným faktorem

čili některými rušivými vlivy nezahrnutými mezi sledované proměnné.

K dílčí výzkumné otázce č. 4: K jakým statisticky významným změnám dochází v subdoméně Fyzická

kondice (KOND) u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní po absolvování programu terapie

dobrodružstvím?

H4A – Hodnoty skórů subdomény KOND se u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní

po absolvování programu terapie dobrodružstvím liší.

Na základě výsledků Friedmanova testu (p = 0,0098) se nulová hypotéza H40 zamítá ve prospěch

alternativní hypotézy H4A, přičemž simultánní testy odhalily významný statistický rozdíl mezi časy

administrace dotazníku PTS v subdoméně Fyzická kondice.

Statisticky významný rozdíl byl odhalen mezi časem administrace 1 a 2, 2 a 3, tedy těsně před

programem terapie dobrodružstvím vs. těsně po programu a těsně po programu a 14 dní

od absolvování programu. Vliv programu terapie dobrodružstvím je patrný těsně po ukončení akce,

kdy došlo k statisticky významnému zvýšení hodnot skórů. Lze tedy říci, že v oblasti vnímání úrovně

fyzické kondice, vytrvalosti a zdatnosti, schopnosti vydržet cvičit, se klienti po absolvování programu

cítí statisticky významně lépe. Po 14 dnech od absolvování programu však dochází k poklesu hodnot

skórů k původním hodnotám před absolvováním programu terapie dobrodružstvím. Příčinou může být

reflexe a zhodnocení akce s odstupem bez přímého ovlivnění emocemi z průběhu akce.

K dílčí výzkumné otázce č. 5: K jakým statisticky významným změnám dochází v subdoméně Tělesná

atraktivita (TĚLO) u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní po absolvování programu terapie

dobrodružstvím?

H5A – Hodnoty skórů subdomény TĚLO se u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní

po absolvování programu terapie dobrodružstvím liší.

Na základě výsledku Friedmanova testu (p = 0,525) nelze nulovou hypotézu H50 zamítnout. Mezi časy

administrace dotazníku PTS v subdoméně Tělesná atraktivita nebyl zaznamenán statisticky významný

rozdíl.

Vnímaná atraktivita postavy nebo tělesné stavby, schopnost udržet si atraktivní tělo a jistota týkající

se vzhledu se absolvováním programu terapie dobrodružstvím nemění. Příčinou může být skutečnost,

že na tělesnou atraktivitu a vzhled se tyto akce primárně nezaměřují.

Dílčí výzkumná otázka č. 6: K jakým statisticky významným změnám dochází v subdoméně Fyzická síla

(SÍLA) u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní po absolvování programu terapie

dobrodružstvím?

H6A – Hodnoty skórů subdomény SÍLA se u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní

po absolvování programu terapie drobrodružstvím liší.

32

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

Na základě výsledku Friedmanova testu (p = 0,080) nelze nulovou hypotézu H60 zamítnout. Mezi časy

administrace dotazníku PTS v subdoméně Fyzická síla nebyl zaznamenán žádný statisticky významný

rozdíl.

Subdoména síla by měla ukázat vnímání klientů ve zlepšení schopností rozvrhnout síly. Krizové situace,

které v rámci programů terapie dobrodružstvím prožili, jim ale mohou ukazovat také opak. Vnímaná

síla, vývoj svalstva a jistota v situacích vyžadujících sílu se absolvováním programu nemění. K možné

interpretaci tohoto výsledku nám může být užitečný pohled na to, jak jsou programy připravovány

a realizovány. Klient jako jedinec v těchto programech má jen částečně možnost sám pracovat s tím,

jak rozvrhnout své síly. Například úsek cesty, který musí klienti zvládnout ujít během stanoveného

časového limitu, je dán, stejně tak i některé další dílčí cíle programu, které mají vytvořit záměrně

fyzickou i psychickou zátěž. Otázkou je, zda uvažovat nad tím, jak tyto části programu měnit nebo

změnit své očekávání od programů terapie dobrodružstvím v této oblasti a mít je zejména v oblastech

posilování sebedůvěry a sebeúcty, které se ukazují jako statisticky významné.

8

Shrnutí a diskuze

Prostřednictvím výzkumného šetření jsme zjistili odpovědi na šest dílčích výzkumných otázek

vztahujících se k hlavní výzkumné otázce, která zní: K jakým statisticky významným změnám dochází

v různých oblastech sebepojetí u klientů terapeutických komunit pro drogově závislé v souvislosti

s účastí na aktivitách terapie dobrodružstvím? Získaná data byla statisticky zpracována prostřednictvím

Friedmanova testu pro více než dva závislé výběry. Při zamítnutí nulové hypotézy H0 byly následně

zjišťovány kontrasty mezi dvojicemi časů administrace dotazníků DOVE a PTS a porovnávány hodnoty

skórů.

Na základě Friedmanova testu bylo možné zamítnout nulové hypotézy H10, H30 a H40 ve prospěch

alternativních hypotéz H1A, H3A a H4A.

Potvrdil se náš předpoklad, že hodnoty skórů self-efficacy se

Vnímání vlastní účinnosti,

u klientů terapeutických komunit před, po a 14 dní

po absolvování programů terapie dobrodružstvím budou lišit.

míra optimistického

Simultánní testy odhalily statisticky významný rozdíl mezi časy

sebepojetí a schopnost

1 a 2 (tj. před a po) a mezi časy 1 a 3 (tj. před a 14 dní po),

přičemž došlo k zvýšení hodnot skórů. Mezi časy 2 a 3

zvládat problémy se

(tj. po a 14 dní po) nebyl zjištěn statisticky významný rozdíl,

u klientů terapeutických

během 14 dnů po absolvování programu nedošlo k dalším

komunit prostřednictvím

změnám v oblasti self-efficacy (k poklesu či zvýšení hodnot

skórů). Lze tedy říci, že programy terapie dobrodružstvím

terapie dobrodružstvím

pozitivně působí na vnímání vlastní účinnosti, na míru

pozitivně mění.

optimistického sebepojetí a vnímanou schopnost zvládat

problémy a tyto změny přetrvávají i po 14 dnech od akce.

Taktéž se potvrdil náš předpoklad, že hodnoty skórů subdomény SPORT a subdomény KOND se budou

před, po a 14 dní po absolvování programu terapie dobrodružstvím lišit.

U subdomény SPORT simultánní testy odhalily statisticky významný rozdíl mezi časy 1 a 3

(tj. před a 14 dní po), přičemž došlo k poklesu hodnot skórů této subdomény. Statistická významnost

kontrastu 1 a 3 při současné nevýznamnosti kontrastu 1 a 2 jde proti našim očekáváním, pokles hodnot

skórů po 14 dnech byl zřejmě způsobem nezohledněným faktorem.

U subdomény KOND je vliv terapie dobrodružstvím patrný těsně po akci, kdy došlo ke zvýšení hodnot

skórů této subdomény. Tento vliv však nepřetrvává 14 dní po, neboť hodnoty skórů se vracejí

k původním hodnotám před absolvováním programu. To může být zapříčiněno zhodnocením úrovně

fyzické kondice, vytrvalosti a zdatnosti s odstupem bez přímého ovlivnění emocemi z průběhu akce.

33

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

Testované nulové hypotézy H20, H50 a H60 nebylo možné zamítnout. Friedmanův test neprokázal

statisticky významné rozdíly mezi hodnotami skórů před, po a 14 dní po absolvování programu terapie

dobrodružstvím v doméně TS (globální tělesná sebeúcta), subdoméně TĚLO (Tělesná atraktivita)

a subdoméně SÍLA (Fyzická síla).

Dle textů Gasse et al. (2012) výzkumné studie účinku programů terapie dobrodružstvím vykazují

ve značné míře některé chyby. Uvádí tyto: rozsahy respondentů, kteří jsou zařazováni do výzkumu,

jsou pro statistická zpracování příliš malé, ve výzkumu chybí kontrolní skupiny, použité testy nejsou

standardizované nebo vykazují nízkou reliabilitu, výzkumníci ve svých studiích nepopisují blíže obsah

programů terapie dobrodružstvím, které bývají velmi různorodé. V návaznosti na tyto texty a analýzu

průběžných výsledků bychom rádi v příštím roce zařadili kontrolní skupinu. Budou jimi klienti

terapeutických komunit, které nepoužívají programy terapie dobrodružstvím. Podrobněji se také

budeme věnovat obsahu jednotlivých programů zařazených do výzkumu. Na základě statistického

testování jsme se rozhodli místo testu PTS Tomešové zařadit dva nové testy – Rosenbergovu škálu

hodnocení a Test působení zátěže, které nám pomohou zjistit hlouběji některé aspekty účinku

programů terapie dobrodružstvím ve vybraných šesti terapeutických komunitách. Budeme pokračovat

ve sběru dat před použitím programu terapie dobrodružstvím, po a 14 dní po tak, aby náš získaný

soubor dat byl co nejrozsáhlejší a byla jistá možná generalizace zjištění.

Představení dílčích výsledků po prvním roce empirické části výzkumu již ukázal statistickou významnost

změny self-efficacy u klientů terapeutických komunit v souvislosti se zařazením programů terapie

dobrodružstvím. Jinými slovy míra optimistického sebepojetí, percepce účinnosti vlastního působení

a vnímaná schopnost zvládat problémy se ukazuje po ukončení akce u klientů jako statisticky

významná. Důležitou informací je také to, že efekt není krátkodobý, ale přetrvává také po 14 dnech

po ukončení aktivity. Všechny zkoumané aktivity byly vícedenní, a to jak s plánovanou fyzickou,

tak psychickou zátěží pro klienty.

Důležitá je ale také informace, že některé oblasti, ve kterých mohou pracovníci očekávat v obecné míře

přínosy po těchto aktivitách pro klienty, mohou být pouze krátkodobé nebo ne statisticky významné.

V oblasti vytrvalosti a zdatnosti se klienti cítili jen krátkodobě lépe, efekt ale nepřetrval po 14 dnech.

V oblasti sportovních kompetencí byla situace oproti očekávání opačná a klienti se cítili po aktivitě

statisticky významně hůře. Zajímavostí je například schopnost rozvrhnout si síly měřená subdoménou

„Síla“, která statistickou významnost neprokázala.

8.1 Limity výzkumu

Realizace tohoto výzkumu vykazuje své limity. K jednomu z nich patří různorodé pojetí těchto aktivit

v jednotlivých terapeutických komunitách. Přestože základní definice byla dodržena u všech

zařazených aktivit, míra vnímání a přípravy „zátěže“ pro klienty pracovníky byla odlišná. Do jedné

skupiny se tak dostal týdenní přechod hor se stanováním a nesením veškerých zásob jídla

a např. týdenní pobyt na chalupě sice bez vody a elektřiny, ale se zázemím a možností přespání

v chráněném prostoru. Také v příštím roce zařazená kontrolní skupina by mohla upřesnit některé

výstupy ze statistického testování.

Gass et al. (2012) ve svém textu používají při popisu, jak vlastně terapie dobrodružstvím funguje, jednu

přiléhavou metaforu. Píší, že si máme představit kuchaře, který chce uvařit vynikající a výživnou

polévku. Má všechny potřebné ingredience. V našem případě to budou připravení a zkušení

terapeutičtí pracovníci, fyzická a psychická zátěž, motivace k akci, malá skupina, netypické prostředí,

stres, ale také možnost připravené úkoly zvládnout. Pokud ale kuchař nevyužije své zkušenosti

a ingredience jen smíchá, neznamená to, že vytvoří skvělou polévku. Potřebuje znát pravý čas,

co kdy přidat, jak dlouho vše vařit, jakým kořením vše dochutit. Některé věci nám zůstanou o fungování

terapie dobrodružstvím nadále ukryty. Některé nám ale tento výzkum pomáhá a v příštím roce bude

nadále pomáhat odhalovat.

34

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

Literatura

Bandura, A. (1994). Self-efficacy. In V. S. Ramachaudran (Ed.), Encyclopedia of human behavior (pp.

71 – 81). New York: Academic Press.

Chytilová, L. (2005). Dobrodružné aktivity ve výchově a vzdělávání. Gymnasion: časopis pro zážitkovou

pedagogiku, (3), 9 – 18.

Doležalová, P. (2006). Kvalita života drogově závislých v terapeutických komunitách. Adiktologie, 6(1),

12 – 25.

Fischer, S. & Škoda, J. (2014). Sociální patologie: závažné sociálně patologické jevy, příčiny, prevence,

možnosti řešení. Praha: Grada.

Fleischer, C., Doebler, P., Bürkner, P., & Holling, H. (2017, červen 6). Adventure therapy effects on self-

concept – A meta-analysis. Dostupné z https://psyarxiv.com/c7y9a

Gass, M. A., Gillis, H. L., & Russell, K. C. (2012). Adventure therapy: Theory, research, and practice. New

York: Brunner-Routledge.

Harper, N., Russell, K., Cooley, R. & Cupples, J. (2007). Catherine Freer wilderness therapy expeditions:

An exploratory case study of adolescent wilderness therapy, family functioning, and the

maintenance of change. Child Youth Care Forum, 36, 111 – 129. https://doi.org./10.1007/s10566-

007-9035-1

Hartl, P. & Hartlová, H. (2015). Psychologický slovník. Praha: Portál.

Janoušek, J. (1992). Sociálně kognitivní teorie Alberta Bandury. Československá psychologie, 36(5),

385 – 398.

Kalina, K. (2008). Terapeutická komunita: obecný model a jeho aplikace v léčbě závislostí. Praha: Grada.

Kalina, K. a kol. (2015). Klinická adiktologie. Praha: Grada.

Kirchner, J. & Hátlová, B. (2011). Teorie dobrodružné terapie. Praha: European Science and Art

Publishing.

Kirchner, J. (2009). Psychologie prožitku a dobrodružství: Pro pedagogiku a psychoterapii. Brno:

Computer Press.

Křivohlavý, J., Schwarzer, R. & Jerusalem, M. (1993). Czech adaptation of the General Self-Efficacy

Scale. Československá psychologie, 52(1), 1 – 19.

Lebeda, P. (2006). Teorie komfortní zóny. Gymnasion: Časopis pro zážitkovou pedagogiku, 3(5), 146 –

147.

Lewis, S. (2013). Examining changes in substance use and conduct problems among treatment-seeking

adolescents. Child and Adolescent Mental Health, 18(1), 33 – 38. https://doi.org/10.1111/j.1475-

3588.2012.00657.x

Mutz, M. & Müller, J. (2016). Mental health benefits of outdoor adventures: Results from two pilot

studies.

Journal

of

adolescence,

49,

105 – 114.

https://doi.org/10.1016/j.adolescence.2016.03.009

Radimecký, J. (2006). Očekávání pracovníků terapeutických komunit vs. proces změny chování klientů.

Adiktologie, 6(1), 43 – 53.

Rataj, M. (2007). Zátěžové programy. In P. Nevšímal (ed.), Terapeutická komunita pro drogově závislé

II: Česká praxe. Praha: Středočeský kraj.

Rečková, J. (2010). Sebepojetí v léčbě závislostí (Diplomová práce). Zlín: Univerzita Tomáše Bati ve Zlíně.

Dostupné

z http://digilib.k.utb.cz/bitstream/handle/10563/13212/re%C4%8Dkov%C3%A1_2010_dp.pdf

35

Šlachtová, Richterová, & Müller / Změny sebepojetí klientů terapeutických komunit…

Richterová, B., Štenclová, V. & Červenková, K. (2017). Adventure Therapy in therapeutic community

Fides – Quantitative Outcomes of the research. AD ALTA: Journal of Interdisciplinary Research,

2(11), 181 – 184.

Richterová, B., Takács, O., Pinďáková, J., Slivková, M., Tešnarová, D., Polášková, D. & Fešarová,

V. (2015). Zátěžové aktivity a léčba drogově závislých. GRANT Journal, 4(1), 92–97.

Romaněnková, E. (2012). Využití terapie dobrodružstvím v terapeutických komunitách v České

republice.

(Bakalářská práce). Praha: Univerzita

Karlova

v

Praze.

Dostupné

z https://is.cuni.cz/webapps/zzp/detail/120219/?lang=en

Scholz, U., Gutiérrez-Doña, B., Sud, S. & Schwarzer, R. (2002). Is general self-efficacy a universal

construct? Psychometric findings from 25 countries. European Journal of Psychological

Assessment, 18(3), 242 – 251. https://doi.org/10.1027//1015-5759.18.3.242

Schwarzer, R. & Jerusalem, M. (1995). Generalized Self-Efficacy scale. In J. Weinman, S. Wright, & M.

Johnston, Measures in health psychology: A user’s portfolio. Causal and control beliefs (pp. 35 –

37). Windsor, UK: NFER-NELSON.

Seznam a definice výkonů drogových služeb. (2017, květen 20). drogy – info. Dostupné

z https://www.drogy-info.cz/publikace/navykove-latky/metodika/seznam-a-definice-vykonu-

drogovych-sluzeb/.

Srovnal, M. (2018). Výzkumy terapie dobrodružstvím – Přehledová studie. (Diplomová práce). Ostrava:

OSU PDF.

Tomešová, E. (2005). Mezikulturní převod a validizace Profilu tělesného sebehodnocení. (Disertační

práce). Praha: FTVS UK.

Table of Contents

(Radimecký, 2006)

(2012)